- Hola! - Hola!
- On és l'Èric?
- L'hem d'esperar.
- vindrà d'aquí a una hora.
- Una hora?
- Sí!
Paciència.
- Però si no tenim rellotge!
- Sí! Un rellotge d'aigua.
Mira'l!
- Cloc, cloc... - Cloc, cloc...
- Què bonic!
- Sí!
- Per allà!
- Mira'l! Eric!!!
Era en temps de guerra
fam i pobresa.
La inflació escanyava les famílies
que giraven les butxaques
i en treien les mans ben buides.
Però vet aquí
que un bon dia
una nena que vagarejava pel poble
va notar com l'estómac
protestava de gana.
Però a casa ja no hi anava,
perquè de menjar no en quedava.
Era una nena positiva
i eixerida.
I cercant una bona sortida
a la gana que l'empenyia
va veure una olla
per terra llençada.
I se li encengué una bombeta.
L'agafà i al costat del riu s'hi plantà.
La va omplir d'aigua fresca
i va trencar unes branques seques
per preparar un foc a terra.
Encengué la foguera.
Esperant que arrenqués el bull
mirava de reüll
si algú s'hi atansava.
Els nens que la miraven,
pensaven: que n'és de rara,
mentre ella netejava amb la mà
les pedres que collia
i ficava a coure.
Els nens amb més curiositat que gana
s'hi van acostar per saber
perquè feia una cosa tan estranya.
- Una sopa de pedres - va respondre.
- Una sopa de pedres?
- Però que t'has begut l'enteniment?
- No sabeu com n'és de bona!
Però ara era més la gana
que la curiositat
el que els amoïnava.
A tots se'ls feia curt
el menjar que els donaven
a casa.
- Què fas!
- Sopa de pedres.
- Jo en vull. - Jo també. - Tinc gana!
I podem provar-la?
Encara no.
De bona ho és,
Però més ho seria
si de sal en tenia.
- de sal en tinc,
espereu!, ara en vinc.
A casa se n'hi anà
i amb sal en tornà.
- Força millor!
- I més que ho seria
si tomàquets en tenia.
I n'hi portà.
- I més que ho seria
si enciam en tenia.
- I api!
I li posà.
- I pastanaga!
- I pollastre!
- I patates!
- I arròs!
- I pebrot!
I tot el que cadascú
va poder dur.
- Pastanaga!
- A casa tinc ous!
- I jo tinc pollastre!
- I jo patates.
A veure ara?
Ja la tenim!
La millor sopa de pedres
que mai hàgiu tastat!
L'olor els ho confirmava.
Aneu a casa a buscar plat i cullera
que n'hi ha per tots
i compartida és més bona!
Van fer fila
davant qui la sopa repartia.
Que n'era de bona!
I com d'eixerida la noia.
I de coses que n'havien après.
Que compartint el poc que tenien
la millor sopa aconseguien!
Avui us parlaré
del cicle de l'aigua.
L'aigua és important
per les següents raons:
una quarta part de la terra
és terra,
i la resta és aigua,
que forma mars,
els núvols
els rius,
els llacs,
els pous
les glaceres polars...
Només les tortugues marines
els peixos, les algues o els taurons
necessiten aigua
però a nosaltres no ens cal?
En realitat les plantes
els animals i els humans
també necessiten l’aigua per viure.
Sense aigua
seria impossible la vida en el planeta.
A la natura hi ha aigua
a la natura de dos tipus:
dolça, als rius, llacs i pous
i salada al mar o als oceans.
L’aigua la trobem en tres estats:
sòlid,
líquid
i gasós.
Són els tres estats de l'aigua.
Sòlid com el gel a un got
o a un llac per patinar.
Líquid
com a la piscina per nedar.
I gasos
com el vapor d'una dutxa.
Segur que alguna vegada
has dibuixat als vidres entenlats!
El cicle de l'aigua
és un procés continu de moviment
de l'aigua a la Terra.
L’aigua es mou sense parar
en un cicle.
Comença amb
l'evaporació de l'aigua
dels oceans, rius i llacs
gràcies a la calor del sol.
S'anomena evaporació.
I aquest és el signe.
L'aigua s'evapora
i es converteix en vapor
que puja a l’aire.
S'acumula a l'atmosfera.
L'aigua d'un got
que deixem a l'exterior
quasi haurà desaparegut
l'endemà.
Però ningú se l'haurà begut.
És el sol qui l'ha evaporat.
O la bugada
que estenem a fora
l'endemà la trobem eixuta,
per l'evaporació de l'escalfor
del sol.
O també l'aigua
que bullim en una cassola,
es forma vapor
que es condensa a la paret.
El vapor també surt de l’aigua
de la superfície de les plantes
és la transpiració.
Però és impossible
veure el vapor en l'aire.
I segurament heu vist
com el cabal d'un riu
es redueix.
és per l'evaporació.
El vapor que puja per l'escalfor
a l'atmosfera es refreda
i es condensa
per formar núvols.
Els núvols
poden prendre diferents formes
i colors,
depenent de la temperatura,
de la quantitat de vapor
que contenen...
A mesura que els núvols
acumulen vapor,
les gotes pesen i cauen
en forma de pluja,
és la precipitació.
Aquesta pluja que cau,
si baixa la temperatura
es transforma en neu
i si la temperatura baixa
encara més
es transforma en pedra.
Aquesta aigua que cau
a la superfície de la terra
recarrega els oceans,
rius i llacs.
Quan es filtra sota la terra,
s'anomena infiltració.
S'hi acumula l'aigua
de la pluja i dels rius
són els aqüífers o pous.
El cicle de l'aigua
s'hi poden diferenciar
tres etapes.
La primera és
l'evaporació.
La segona és
la condensació.
La tercera és
la precipitació.
És un cicle
en moviment.
De l'evaporació
a la condensació
i a la precipitació.
Passen d'una a l'altre
en bucle.
Mai s'aturen.
En moviment continu.
El cicle de l'aigua és essencial
per mantenir l'aire net,
lliure de partícules en suspensió.
Proporciona aigua dolça per beure,
i aigua per a dutxar-nos
o rentar la roba,
perquè els animals es netegin
i beguin aigua.
També és important per a l'agricultura,
ja que les plantes necessiten aigua
per créixer i produir aliments.
El cicle de l'aigua és essencial,
a més de mantenir l'aire net,
ajudar a mantenir
l'equilibri del clima
més estable.
Les partícules en suspensió
i l'escalfor del sol,
contribueix als forts canvis de temperatura.
A part del cicle de l'aigua natural
existeix un cicle de l'aigua urbà,
que ens facilita la vida.
L’aigua de l’aixeta surt neta.
La podem beure.
Podem rentar-nos
les dents, la roba...
Podem netejar coses amb ella.
I l'anomenem potable.
Quan veieu una font
que digui no potable
us podeu rentar les mans
però no es pot beure.
Podria tenir bacteris.
L’aigua arriba a casa
per les canonades
de dipòsits molt grans
on arriba l'aigua dels rius
i la filtren perquè arribi
a les cases de la ciutat
És la planta potabilitzadora.
L’aigua bruta de la dutxa
va a les clavegueres.
Com quan orinem
i tirem la cadena,
o quan rentem la roba.
Aquesta aigua bruta
no va al mar.
Va a les depuradores
que la filtren
i la porten cal al mar.
Si no la depuréssim
i portéssim l'aigua residual
cap al mar
aleshores
els peixos moririen.
Per tot això
l'aigua és molt important.
L'aigua ens permet
viure als humans,
als animals també,
a les plantes,
i la Terra.
Sense aigua,
seria impossible.
Per això n'hem de tenir cura
i no malgastar-la.
Consells per tenir-ne cura
des de casa.
Tanca bé l’aixeta
i assegura-te'n abans de marxar.
No deixis l'aixeta oberta
mentre et rentes les dents
sinó, tanca-la fins que
hagis acabat de raspatllar-les
i obrir-la quan necessites glopejar.
I en comptes de fer-te una banyera
és millor una dutxa.
Però no allargar-la mentre
mentre cantes o somnies
sinó just l'estona per dutxar-te.
I l'aigua que sobre
de netejar la verdura
es pot aprofitar
per regar les plantes