Benvinguts al Pou de Tales
Un nom que li ve donat pel filòsof Tales,
en llengua de signes.
I pel signe d’aprofundir en un pou obscur i misteriós.
Si us fascinen els misteris, sou a casa vostra.
Aquí parlarem de la bruixeria a Catalunya.
Al Pou de Tales desvetllarem els secrets.
A Galícia, al País Basc i a Catalunya,
es concentraven un gran nombre de bruixes
als boscos, frondosos i obacs, de la Península Ibèrica.
La màgia dels menhirs i dels dòlmens les atreien.
S’hi aplegaven per preparar beuratges i encanteris.
Celebraven rituals al voltant d’una foguera,
coïen pocions màgiques.
I volaven amb les escombres pels boscos.
Però, encara hi ha bruixes?
Hola, obres la porta?
-Què?
-Hola! Recorda? Soc la mestra?
La seva filla es va posar malalta i no ve a l’escola.
Puc passar? Li duc seva llibreta.
- No hi és. Au!
- Diuen que s'escolten crits. Esteu bé?
- Xerren... Els dos estem bé, deixeu-nos!
- Els dos?
- On és?
- Ma filla és amb sa mare.
- No té gràcia. La teva dona ha mort. On és?
- Mentre plorava la dona he deixat de banda la filla.
I ara m’ignora.
- T’has trastornat, necessites ajuda.
- La clau!.
- No pots passar!.
-Trucaré a la policia!
- Dona-me-la.
- Què, què passa?
- Sento un llop?! Per aquí és impossible.
- És cosa d’elles dues.
Porto l’escopeta.
- Eh, no t’espantis, soc jo.
Com estàs?
T’he dut els llibres de les teves assignatures preferides!
Els teus companys pregunten per tu.
Va! anem!
- No puc, estic ocupada.
- Amb qui parles?
- Amb la mare.
Està enfadada, millor que te’n vagis.
Diu que no cal que m’ensenyis res més.
- Va, anem!
Tornaré.
La mare no està contenta. Obres la porta a qualsevol.
- A qualsevol no, és la teva mestra, t'ajuda!
No està contenta.
La mare no està mai contenta, oi?
- Beu-te'l.
- Fa temps que no menges res.
Vaig a preparar-te alguna cosa.
- Espera! beu-te'l.
- Si m’ho bec i moro,
et comunicaràs amb mi, com amb la mama?
- Beu!
- Escolta, escolta, 7x7 quant fan?
Ah sí, 49! Gràcies!
Benvinguts!
Hola!
Què? Has passat por, Laura?
Gens!
M’ha agradat que perseguissin el pagès
tot i que en realitat va ser al contrari.
Al segle XVII
van condemnar i assassinar 400 persones,
acusades de bruixeria a Catalunya.
La majoria eren dones.
I a Europa entre els segles XIV i XVII,
van ser 250.000 dones.
Aquestes dones coneixien les tradicions precristianes,
i l’església les temia
perquè s'oposaven als dogmes catòlics.
Eren expertes en plantes medicinals
per ajudar a guarir el cos;
coneixien l’embaràs
i sabien calmar el dolor del part.
Al contrari de la Bíblia,
que diu hem de parir amb dolor.
Exacte!
El poble, crèdul, matava les bruixes.
mentrestant els homes de ciència les menyspreaven.
Sense elles menys competència.
Però a Catalunya les penjaven d’una forca.
La majoria les delatava per bruixeria
i la resta callava.
Però…, i com eren?
Imagina una pagesa gran i sola,
amb poques forces,
remeiera
hereva de tradicions i beuratges per enamorar
i produir efectes al•lucinògens.
Hi ha més motius per tèmer-les…
Podien predir el temps;
Obsevaven el vent, les fulles,
el vol dels ocells...
Si encertaven les pluges
el poble les titllava de bruixes.
I també si un bou es moria.
I quins llibres has dut?
Aquest anostra com descobrir i matar les bruixes.
Va ser un best-seller de l’època.
Diu que les dones eren posseïdes pel diable.
I com saber si les pedregades són obra de bruixeria?
Joan Amades.
Calia deixar desfer tres pedres de gel.
Si hi havia un pèl negre era per bruixeria.
El roig era per Satanàs
i si no n'hi havia era diví.
Què hi veus?
Que duen l’escombra al capdavant.
No ben bé!...untaven l’ungüent a la zona vaginal.
Així els al•lucinògens feien efecte amb el fregament.
I què feien als aplecs? Beure, menjar, ballar i orgies.
Veien la sexualitat com una cosa sana
i no la satanitzaven com feia l’església.
Les orgies les presidida el boc.
Les bruixes li besaven el cul.
Així prometien fidelitat al diable.
Després del petó al cul
menjaven infants, sacrificaven animals...
Quines bajanades!
En els judicis les torturaven
fins que feien aquestes declaracions.
Amb l'ajuda dels efectes d'al•lucinògens
que havien ingerit abans.
Quines pel•lícules recomanes sobre bruixeria?
Dues amb el mateix nom: La bruixa, fa molta por.
i l'altra és un bon documental.
I per acabar tot el que hem après al Pou de Tales,
les bruixes no son aquelles velles,
lletges i nassudes que volen amb escombra
que fa beuratges i orgies amb el dimoni.
Una icona creada pels torturadors de dones bruixes,
que feien confessar sota efectes d'al•lucinògens.
Van ser precursores del feminisme.
Volien canviar un món repressiu
o fugir-ne amb psicotròpics.
Sobretot sabien de plantes, clima, psicologia, etc.
Però l'església, homes de ciència les va voler aniquilar.
No estem orgullosos
de tot el què ha passat a la nostra història.
però és bo parlar-ne obertament.
Si us agrada el misteri, sou a casa vostra.
Esperem que us hagi agradat.
Fins aviat!