Benvinguts al Pou de Tales!
Avui parlarem d'espiritisme.
En LSC té aquest signe.
Des de finals del segle XIX
fins a principis del XX
l'espiritisme va ser tendència.
Realment l'espiritisme,
va influenciar els canvis socials?
Aquí ho esbrinarem!
Es pot invocar un esperit
al món terrenal
per a comunicar-s'hi?
Quina relació hi ha
entre espiritisme i feminisme?
Va ser l'espiritisme una nova religió?
O es tractava d'una nova ciència?
O era tan sols un tripijoc més?
Si voleu conèixer la resposta
quedeu-vos a Pou de Tales.
- Em fa mal de tant pegar-lo!
I no ha cantat!
- Què n'és de sorruc!
Aviat tindràs la teva part!
- Però no n'estic satisfet!
- La senyora t'ho paga!
No tens la dona malalta?
Agafa la picossada!
- Però és un company!
I això de l'espiritisme... em fa mala espina.
- A la senyora li ha donat per l'espiritisme.
Quines bajanades... Però vol tenir-ho clar.
Quan li pregunti qui és l'assassí
acusarà a en Joan!
- Ja ho teniu a punt? - Sí, sí.
- Doncs, va! Què espereu!
-D'aquí poc haurà acabat tot.
- Però què fas! Va, passa!
- Hola a tothom!
Els presents, esteu aquí reunits per a...
...convocar un dels esperits que ens acompanyen.
El senyor Eudald.
Serà cridat
per a que pugui delatar...
...el seu assassí.
Algú de vosaltres té algun inconvenient
per a que vingui un esperit del més enllà?
Procedim.
- Creia que mai més et veuria!
Estic tant content de tornar-te a veure!
- Eudald? Ets tu?
- Estimada, t'he trobat tant a faltar!
- On ets? Com et trobes?
Sóc en un lloc petit, fred. I molt fosc.
Si us plau, ajuda'm a sortir.
- Però realment ets tu?
- Sí, ...papalloneta.
- La papalloneta!
- Qui et va matar? Digues-m'ho!
- Una persona a qui sempre he ajudat.
- Tu no has ajudat mai a ningú!
Cabró!
Nosaltres t'hem odiat sempre d'amagat.
- Va, vinga!
Torneu a la feina!
- Qui em va matar hauria d'avergonyir-se!
- Sóc innocent, jo!
Aquell dia era a casa vetllant per la meva muller malalta.
No vaig ser jo!
- El meu assassí té les mans brutes de sang!
- La sang...
és de colpejar a aquest company de feina.
La senyora em va encarregar
que obtingués una confessió.
- L'assassí, aquí present, ha vingut sovint a casa!
- Jo no he estat mai a casa seva! Mai!
- Voleu saber qui de vosaltres és el meu assassí?
- Em culpabilitzeu a mi?
Això és pura falòrnia!
Com te la pots creure, si s'ho ha inventat tot!
- No només m'has manllevat la vida, no!
M'has pres l'esposa!
- Però què has fet? Què hi tens al cap!
- Ara estarem junts per sempre!
Sense l'Eudald, res ens separa!
Podràs estar amb mi!
- Estar amb tu? És inversemblant!
Tu, no ets ningú!
Va ser una aventura! Insignificant!
M'has desgraciat la vida!
- Para! No! Para!
Hola! Benvinguts al Pou de Tales!
Si us agrada el misteri sou a casa vostra.
- T'ha agradat Laura?
- Sí, m'ha encantat!
- Hi ha una anècdota d'en Rusiñol
relacionada amb el quadre que l'obrer dispara erroniàment.
La coneixes?
- A veure si em sorprèn!
En Rusiñol, era un escriptor i pintor
de família burgesa del sector tèxtil.
De jove, va dubtar entre seguir
a l'empresa familiar o decantar-se per l'art.
- Els joves d'ara, rics, tenen el mateix dilema.
- Pobrissons!
T'explicaré una anècdota.
Sabies que en Rusiñol
li va regalar un retrat
al director de la fàbrica?
I com que li agradà tant,
el director el va penjar al seu despatx.
Una nit, un treballador armat amb una pistola,
va entrar a la fàbrica
amb intenció de matar-lo.
Així era com feien política!
I va fer un tret al quadre, quan creia que disparava al front.
Perquè vegis!
- Déu n'hi do!
- Això, el va fer decantar per l'art
com a mitjà de vida.
I ho va decidir gràcies a l'anècdota del quadre
i doblement motivat.
D'una banda,
s'evitava el perill de ser tirotejat
per un treballador.
I d'altra banda,
el tret al quadre per haver-lo confós amb el director
evidenciava un excel·lent artista.
Comproveu-ho!
Però els perills que corrien els amos
no tenien res a veure amb els dels obrers.
Primer, degut a la maquinària, podien patir amputacions.
En segon lloc, podien patir malalties pulmonars
per respirar aire tòxic.
A més, les jornades eren inacabables,
com les dels esclaus.
I quart,...
- I quart... pitjor si erets dona!
Subjugada a l'amo que podia abusar de tu,
i es desentenia de les conseqüències!
Amb doble jornada: a casa i a la fàbrica.
Com fins ara!
- Se sap que, en aquella època,
es treballava moltes hores sota condicions insalubres
i amb accidents laborals mortals. Fins i tot morien nens!
Sota aquelles condicions
els treballadors, cercant consol,
hauríen freqüentat l'esglèsia.
Però l'esglèsia es repartia el poder
amb la burgesia, propietària de fàbriques.
Per això alguns obrers s'inclinaren per l'espiritisme.
La comunicació amb els esperits els consolova.
El precursor d'aquesta tendència
va ser l'escriptor francès Allan Kardec.
- Explica'ns les seves teories!
- Kardec no va crear cap teoria.
Sinó que freqüentava cercles d'espiritistes
i va compendiar informació.
L'espiritisme es basa en:
la invocació d'un esperit que s'ha separat d'un mort.
L'esperit posseix una mèdium
i es comunica parlant, per escritura automàtica, amb la ouija
o movent la taula, a través d'aquesta mediadora.
Aquesta pràctica s'extenguè ràpidament
per Europa, Amèrica i arribà a Catalunya.
- Al s.XIX es produí un gran avenç
en el coneixement i en la tecnologia.
I el que havia estat invisible
passava a ser visible. L'exemple més clar:
el llum elèctric que il·luminava la foscor,
els raigs X feien visibles els ossos de l'interior del cos
i el microspopi permetia veure microbis i bactèries.
A més, Charcot va promoure la hipnosi,
Freud ens va revelar l'incoscient,
i un llarg etc...
I en aquest context de novetats,
Kardec, va dir que la pràctica de l'espiritisme era possible.
Que la gent ho trobés versemblant era lògic en el context.
- L'espiritisme no es va postular com una nova religió,
sinó com una nova ciència.
I es fa enfrontar amb la religió.
El 1861, a Barcelona,
l'esglèsia catòlica van fer una crema
de llibres sobre espiritisme.
- Arribar a cremar llibres!
L'esglèsia odiava l'espiritisme.
Però també hi havia gent que el va promoure,
com Amàlia Domingo Soler.
Una dona sevillana, pobra
que vivia al carrer d'almoïnes,
i gairebé cega!
Es va traslladar al barri de Gràcia de Barcelona
va esdevenir una mèdium
i escriptora inspirada que despertà gran admiració.
Per primera vegada una dona pobra i discapacitada
era important.
En aquella època les dones eren insignificants.
Callaven, submises, a la fàbrica
submises i silents a casa, a l'esglèsia i a taula.
Però quan la taula es movia,
i la dona era posseïda
la seva veu era, per primera vegada, escoltada.
Probablement perque s'entenia que parlava
l'esperit d'un home important.
El contingut del missatge d'aquestes mèdiums
encara no era feminista.
Però els seus llideratges van representar un gran pas.
Aquest llibre ens ho explica en profunditat.
I tu quin llibre m'aconselles?
- Aquest llibre sobre anarquisme.
Trobarà alguna relació amb l'espiritisme?
I de pel·lícules?
Ghost!
La més romàntica!
És veure-la i plorar!
- Adéu!
- Hem parlat tant de misteri
que tinc curiositat per veure què diu la ouija!
- No, no!
- A veure què li pregunto!
Li preguntaré:
Quin és el millor programa de misteri a internet?