Hola!
Avui, a "Pou de tales", parlarem del concepte de "l'altre".
Què vol dir "l'altre"?
Què significa el concepte "l'altre"?
En principi, "els altres" són les persones que no soc jo.
Aleshores "l'altre" és la meva mare, el meu germà, el meu veí?
No ben bé.
El concepte d'"altre" s'utilitza realment
per a referir-se a la persona que és molt diferent de nosaltres.
Allò que té una altra cultura, una identitat diferent de la nostra.
Aquest sí que és l'"altre".
Però qui som nosaltres?
Nosaltres som els caucàsics?
els europeus, els homes?
som els sords o els vius?
El concepte de l'altre
està relacionat amb el concepte de nosaltres.
Avui al "Pou de tales" parlarem
de per què és què ens fa por allò que és diferent.
Com és què ens costa comunicar-nos amb l'altre?
Qui és "l'altre"? Tu?
Tot un misteri!
Les respostes les trobarem avui a Pou de Tales.
Si t'agrada el misteri, ets a casa teva.
Sí, ha anat molt bé.
No, sí, sí, estic molt contenta.
Que no de debò.
No, mama. Oi que tu no trobes a faltar al papa?
Doncs jo tampoc necessito...
És igual mama.
Sí. És igual mama.
No. Que no necessito res.
No. Estic molt bé.
Val. Ja parlem.
No, no ja et truco jo.
Val. Adeu.
(Sonall sona)
Hola mama!
No, no...
Que t'he trucat sense voler.
Va, val... adéu!
Ara.
Abans.
Bon cap de setmana!
Aneu!
- Hola!
- Pot seure aquí mateix.
- Hola!
Mmm... voldria saber els horaris...
de les classes...
- Els dilluns,
- Els dimecres
- A les tardes
- A la tarda?
- De cinc
- Ah!, a les cinc.
- A set
- Mmm, bé és que jo igual,
amb el bebè i la feina
igual no puc venir.
Però volia aprofitar per...,
És que algú m'ha fet una...
Em podries traduir
què vol dir,
"és igual que jo"
Com es diu "no t'entenc".
Es canvia l'ordre?
- No t'entenc
Doncs, moltes gràcies!
Gràcies! Igual passo un dia
a alguna classe, val?
Ja us trucaré.
- És igual que jo
- No t'entenc
- És igual que jo
- No t'entenc.
Pare,
Mare
Fill
Nebot
Ja tocava un final feliç, no ho trobeu?
Espero que després de la recreació hagi quedat clar el concepte d'"altre".
Perquè n'hi hagi un altre,
cal una comunitat que es reconegui com a tal.
En el moment en què tenim una identitat compartida,
és quan veiem l'altre com a un ésser diferent.
L'important és com ens relacionem amb l'altre
tenim dues maneres d'afrontar-nos amb el diferent:
Es pot sentir por, rebuig... o acollir la diferència,
i això és tot, abraçar el fantasma.
Com hem vist al curt.
Per cert, avui estic sola.
Tinc una videotrucada. Qui serà?
A veure...
- Hola, Èric! - Hola, Laura!
Mira, aquest lloc tan fantàstic! Soc a Indonèsia!
Aquest país està compost per més de 17.500 illes
amb moltes llengües, identitats i cultures diferents. Al·lucinant!
- Explica'm!, què t'ha cridat més l'atenció?!
- La seva relació amb la mort i els fantasmes!
- Què interessant! Explica, explica!
- A l'illa de Sulawesi,
el funeral d'un familiar
és motiu de celebració.
Cal preparar una gran festa
que durarà molts dies,
amb molts convidats, als quals s'haurà d'alimentar.
I per això quan algú mor
es manté al cos a casa; se li ofereix menjar,
se'l renta, se'l canvia la roba...
...fins que reuneixen prou diners
per pagar l'enterrament.
Fins que no l'enterren, passa un període de temps llarg,
no se'l considera mort,
sinó que el consideren un malalt greu.
- Déu-n'hi-do!
- I res de tombes sota terra, no.
Aquí se'ls enterra en forats,
excavats a una roca vertical.
Es talla un amb la fusta, una petita escultura,
que s'anomena Tau-Tau,
i representa el mort,
igual que ho fan les nostres làpides.
Una vegada enterrats,
cada tres anys,
els familiars vinguts d'arreu i els veïns del poble
s'apleguen desenterren el mort,
el renten, li canvien la roba
i passegen el cadàver pels carrers i el tornen al nínxol.
Són cossos embalsamars, esclar.
És fort!
- Una gran diferència cultural!
Res de descansar en pau!
- Res d'això, un altre món!
I l'altra, els fantasmes anomenats Pocong.
Pocong, què és?
Són fantasmes propis d'Indonèsia i Malàisia.
Morts que tornen amb el seu sudari.
A la religió musulmana s'enterren els morts amb un sudari.
Aquest es lliga amb una corda als peus, al coll i al cap.
El cos, segons mana la religió, es deixa intacte
fins que l'ànima es desprengui del cos.
Però a vegades l'esperit no acaba de marxar
i mou el cos de la manera que pot:
saltant com un conill per tenir els peus lligats
rodolant fet un fardell amb el sudari;
o arrossegant-se com un cuc.
És una por molt diferent.
- I n'has vist algun?
- De moment no. I encara sort.
Se suposa que en l'ànima dels morts
resta quaranta-tres dies a la terra
fins que abandonen el cos.
Però alguns, si son pertorbats en aquest temps, hi tornen.
Per això els vidus i les vídues
han de deixar passar aquest temps
abans de tenir relacions sexuals amb altres persones.
Cal evitar que aparegui el pocong de l'ex
en mig de l'acte.
- Això sí que fa por!
- I tant!
A Indonèsia la gent té tanta por als pocongs
que durant el confinament per la pandèmia del coronavirus,
els ajuntaments d'algunes poblacions
van pagar persones
perquè es passegessin de nit pels carrers
disfressats de pocong.
Si els ciutadans tenien por
es quedarien a casa i no se saltarien el confinament...
Sembla que no pugui ser, però així va ser.
- És increïble! I com pots fugir d'un pocong?
- Hi ha dues opcions.
Córrer fins a perdre'l de vista.
Tot i que poden anar bastant veloços, eh!
O bé fugir de la seva persecució
el temps que calgui fins a perdre'l de vista
o bé fer el contrari:.
Enganxar-se al pocong, abraçar-ho
i desfer el nusos que subjecten el sudari.
En caure el sudari als peus,
l'ànima alliberada marxa.
- Quina casualitat! Com en el curt!
Tens alguna pel·lícula que vulguis recomanar?
- Peli? Sí, sí!
"Pocong"
va del mateix tema que t'explico
la pel·lícula va tenir molt èxit aquí.
Te la recomano força!
- Interessant! Jo recomano aquest llibre,
Un llibre de realisme màgic indonesi...
traduït al català.
Moltes gràcies, i t'esperem amb nous misteris.
Sí, sí!
I vigila amb les vídues. Que no t'aparegui el pocong de l'ex a la nit...
No et preocupis, abans de lligar
m'asseguraré que no siguin vídues.
Adeu!
A reveure!
Abraçada, fins aviat!
Bé, en fi,
"l'altre" és aquell que la societat
veu com a diferents:
gais, negres, sud-americans, els nouvinguts...
Ara, ser "l'altre" depèn del punt de vista:
els sords són l'altre per als oïdors
i els oïdors són l'altre per als sords.
El poeta Rimbaud
va escriure "Jo soc un altre".
Hi estic d'acord.
De vegades fem coses que ens sorprenen a nosaltres mateixos.
Si no ens coneixem ni nosaltres...
Aleshores, què fem amb l'altre?
El temem, defugim i ataquem o l'abracem? Sentim por o sentim amor?
I fins aquí. Gràcies per veure el "Pou de Tales",
Fins a la següent!
Si us agrada el misteri, sou a casa vostra!
Adeu!