Us parlaré de fets que he viscut
i d'altres situacions
que m'han contat.
De fet, avui parlarem
d'una història que va passar
a Vielha, a la Vall d'Aran.
Li va passar a Casado,
aquell amic sord
que els nazis van repatriar.
Avui tornarem a parlar d'ell.
Va passar després de la Guerra Civil,
al voltant dels anys 40,
abans de conèixer-nos.
Ell vivia a Vielha,
a la Vall d'Aran.
Aquest és el signe en LSC.
Treballava a un taller de ferro,
però no tenia estudis ni parlava.
Això sí, era molt manetes,
bona persona i tenia moltes amistats!
Un dia, a Vielha,
va anar a l'oficina d'un banc.
No em va dir quin banc. Segurament La Caixa.
A dins, hi havia molt de rebombori,
així que en Casado li va preguntar
a un amic del poble el motiu.
La caixa forta no funcionava.
Encara que introduïssin el codi numèric correctament
no s'obria.
Semblava estar trencada.
Van trucar un tècnic de Lleida,
la ciutat més a prop,
amb l'esperança de que l'arreglés.
Va trastejar una bona estona sense èxit.
Havíem de trucar a Barcelona.
Però clar! Anar a Barcelona en cotxe,
en aquella època,
requeria unes 5 o 6 hores!
Com de Barcelona a Madrid ara!
En Casado, encuriosit,
va oferir la seva ajuda,
ja que es veia capaç d'arreglar-la.
Però la van desestimar.
Després de 6 hores,
va venir el tècnic de Barcelona.
Tothom el va rebre efusivament,
per fi l'arreglarien!
Però tampoc va poder.
Desesperats per trobar la solució,
van acceptar l'ajuda que havia ofert Casado.
Per provar sort!
Després de cridar-lo,
en Casado va començar a maniobrar.
Va girar la caixa forta
i amb una llança tèrmica va obrir-la.
A vegades subestimem a les persones
que ens poden oferir solucions.
En Casado era sord i analfabet,
però amb el cap clar!