Benvinguts,
Avui va d'un fet real,
que no m'ha explicat ningú.
Simplement l'he viscut jo en persona,
era l'any 1962 o 1963,
quan estudiava Belles Arts
per acabar essent mestre de dibuix.
En una època en que no existia
la interpretació en llengua de signes
i per tant jo m'espavilava
parlant amb cada professor
perquè em passèssin bibliografia
o em donèssin apunts teòrics.
Sortosament era una carrera
amb molta més càrrega pràctica que teòrica.
És a dir que practicàvem la pintura a l'oli,
dibuix al natural, dibuix de model
bodegó, i un llarg etc.
També estudiàvem anatomia
per conèixer l'esquelet i les cadenes musculars
i així poder-ho dibuixar.
Jo essent sord,
també havia d'atendre la classe teòrica.
Sortosament, el professor em deixava un manual
que jo llegia amb interès,
i acabava assistint a les classes
per gaudir de l'ambient.
En mig d'una classe
en què jo ja m'havia perdut
de tants temes que comentaven
diferents companys,
vaig veure que parlàven del canell de la mà
i el seu moviment.
En aquesta zona hi ha vuit ossets petits
entre els dos ossos de l'avantbraç i els dels dits
els quals permeten el moviment rotatori
del canell i més.
Pels gestos del professor
vaig de deduir de què parlaven
i el podia seguir atentament.
Però el company que tenia assegut al meu costat,
que ara és un reconegut pintor,
en Serra de Riura.
Potser el coneixeu, és una mica més jove que jo.
Li vaig demanar:
- Escolta Serra,
- Què?
- Em pots dir si el professor,
(li vaig dir amb gestos)
està parlant dels ossets carpians?
I ell, tot condescendent,
alçà el braç.
- Digui, Serra?
-Doncs, és que és l'hora!
S'ha acabat la classe!
El professor mirà l'hora i...
- Cert!
I tancà el llibre i agraí l'assistència.
I jo... -Serra! Jo no t'he dit que fos l'hora!
Jo t'he demanat si parlava dels 8 carpians!
- Bé, millor si hem acabat!