La meva tesi doctoral
és sobre la inserció
de l'intèrpret a la TV
com a servei d'accessibilitat.
Haureu vist en TV internacionals
que el model d'intèrpret difereix.
Fins i tot difereix a Espanya, i a Catalunya mateix
Segons el canal
presenta l'intèrpret de forma diferent:
posició, color de fons, mida...
i pot afectar l'accessibilitat.
En funció d'aquestes característiques
un servei que ofereix accessibilitat
pot acabar essent inaccessible.
L'objectiu de la meva tesi
era cercar quines característiques
permeten una accessibilitat
i llegir els continguts de forma adequada.
La recerca es va organitzar en 3 fases:
com a part del disseny d'investigació.
La 1a fase amb entrevistes a ILS de TV
a Catalunya.
i també amb grups de discussió
amb persones sordes usuàries de la LSC.
que viuen a Catalunya.
L'objectiu d'aquests 2 mètodes
era recollir l'opinió.
sobre quines són les característiques
que milloren el format.
Si l'accessibilitat resulta afectada per:
la posició, el color, tipus de roba,
si l'ILS està d'empeu o no
o veure quines d'aquestes característiques
no tenen importància.
Conclosa aquesta fase de la investigació
se seleccionaren les característiques
més rellevants:
la mida de la finestreta
i la posició: dreta o esquerra
amb l'objectiu de dissenyar
una 2a fase amb disseny experimental
en la que ja no es recull l'opinió
sinó centrada en el processament
visual de la pantalla
i com afecta a la memòria
dels continguts interpretats i emesos.
La 1a part de l'estudi experimental
el documental va ser adaptat a la LSC
i després interpretat.
L'adaptació es va fer en equip:
jo mateixa com investigadora,
una intèrpret, i una persona sorda.
Vam estudiar el text de partida
i vàrem fer l'adaptació dels continguts.
posteriorment es va enregistrar la interpretació
de tot el documental
i es van editar 4 clips.
Vam seleccionar: la mida petita i mitjana
la mida petita i mitjana
i la posició (dreta i esquerra)
és a dir 4 combinacions.
El dia de la prova experimental
les persones sordes participants
visualitzaven els 4 clips del documental
en un format diferent cada un.
I després de veure cada clip.
hi havia un qüestionari.
La visualització
es feia amb un aparell
que es diu Eye Tracker.
El qual permet enregistrar
com fan l'exploració visual.
És a dir, quin espai de la pantalla
és el que està mirant la persona.
S'enregistraven on hi ha més fixacions
i on hi ha més visites de la pantalla.
Després es feia un qüestionari
de memòria del contingut interpretat
i del contingut visual del documental.
L'objectiu era observar si:
la mida més grossa o petita
o la posició dreta o esquerra
facilitaven el record o memòria.
El qüestionari
era d'opció múltiple de respostes
prèviament gravades en LSC.
Els resultats de l'estudi
de l'Eye Tracker:
les persones sordes principalment
quan visualitzen els continguts interpretats
fixen la mirada en la finesta de l'ILS
tant si és a la dreta o a l'esquerra.
I només puntualment
es fan visites al documental
o per visió perifèrica
o per visites curtes
es va accedint al documental.
Però no hi ha diferències
si l'ILS és a la dreta o esquerra.
L'estratègia d'exploració és la mateixa.
Dins la finestra de l'ILS
la mirada es fixa a la cara
i no pas al tronc o a les mans.
Però sí que es mira
la part dreta o esquerra de l'ILS
que estigui més propera al documental.
Els resultats dels qüestionaris de memòria
hi ha 2 tipus de preguntes:
sobre els continguts lingüístics
i sobre els continguts del documental
visuals i no lingüístics.
Els resultats de memòria lingüística
indiquen que el millor nombre de respostes
s'obté quan el format de l'ILS
és de mida petita.
En el format de mida mitjana
els encerts en memòria lingüística
és menor.
En la memòria no lingüística
el format 4
de mida mitjana (20%)
a l'esquerra de la pantalla
facilita la visió perifèrica
i accedir millor als continguts
del documental.
Tot i que la mirada
està fixada en l'ILS
també s'accedeix correctament
al contingut del documental.
Això indica que
L'ILS en format petit
requereix concentració
la mirada queda massa fixada
i el camp de visió es redueix.
No permet tant l'aprofitament
de la visió perifèrica.
En relació a la posició
hem vist que la més facilitadora
és l'esquerra.
Una possible relació
és que quan l'ILS és a l'esquerra
el camp visual dret
té un major aprofitament,
i es processa en l'hemisferi esquerra
on es processen funcions lingüístiques.
Com a conclusió de la meva recerca
la inserció de l'ILS
per garantir-ne la qualitat
la mida de la finestra no potser
inferior al 20%
Respecte la posició
la més facilitadora
és amb l'ILS a l'esquerra
i a la dreta els continguts,
per tal de facilitar l'aprofitament
del camp visual dret
a través de la visió perifèrica.
I per acabar
per a les persones sordes signants
l'accessibilitat, els drets lingüistics
a la LS, els drets humans
només es poden garantir
si també són drets
a través la LS.
Per tant si un servei d'accessibilitat
és inaccessible
cal reivindicar-lo
més enllà de xarxes socials.
Reivindicar directament als canals de TV
al servei d'atenció a l'audiència
fer propostes i explicar-ho.
Perquè així es podran fer els canvis
per a garantir aquests drets. És important.
Com a curiositat
ni a Espanya, ni a Catalunya
no hi ha ILS sords a la TV
El motiu segurament,
és perquè socialment
les persones sordes
no hi han optat.
No perquè no sigui possible.
A diferents part del món
com a Anglaterra, a la BBC
o a Alemanya
hi ha professionals sords
en els equips de TV pública
interpretant notícies en directe
gràcies al teleprompter
amb diferents solucions tècniques.
Els ILS sords
poden treballar professionalment
igual que els oïdors
però cal que les persones sordes
es vegin a elles mateixes capaces
i vulguin perseguir aquest perfil
per aconseguir aquests nous èxits.